![фото - Фейсбук](https://rivne.media/media/img/650/2018/05/na-rivnenshchini-proyshov-konkurs-znavtsiv-istorii20180508_9289.jpg)
Переможний фінал VI Всеукраїнського історичного конкурсу «Непізнана історія мого краю. Видатні особи».
Упродовж багатьох років Український католицький університет реалізовує проекти для старшокласників загальноосвітніх шкіл. Цього року університет спільно з Львівською обласною Малою академією наук, Львівським обласним інститутом післядипломної педагогічної освіти та порталом «Історична правда» провів VI Всеукраїнський історичний конкурс «Непізнана історія мого краю. Видатні особи». На розгляд журі було подано проекти, які розкривали видатну особу свого села, міста, селища, містечка, регіону на основі письмових згадок.
28 квітня відбувся фінал щорічного конкурсу «Непізнана історія мого краю: видатні особистості».
Софія Ольшанецька, учениця 10 класу Рівненської української гімназії, зі своїм проектом «Вклад сім’ї Гофманів у розвиток освіти Рівненщини у міжвоєнний період (1921-1939 роки)», науковий керівник Федорчук Сергій Валерійович, керівник гуртків РМАНУМ, стала фіналісткою конкурсу та здобула І місце.
Дослідження Софії присвячене життєвому шляху і творчій спадщині подружжя Якуба та Ядвіги Гофманів З часу перебування Волині у складі Другої Речі Посполитої значну роль у культурному розвитку краю відіграла інтелігенція. Інформація про постать Якуба Гофмана, педагога, громадського діяча, збирача та дослідника традиційної народної культури, бібліографа, публіциста і редактора, зараз відоме лише вузькому колу спеціалістів. Ім’я цієї людини, яка так багато корисного зробила для росту і утвердження української освіти та культури, довго замовчувалося.
Якуб Гофман був найактивнішим дослідником історії та пам’яток Волині ХХ ст. Як не парадоксально, але поляк за національністю, вчитель за покликанням майже два десятки найбільш активних років присвятив дослідженню Волині.
З 1923 по 1940 роки він мешкав і працював у Рівному. За цей період часу встиг зробити дуже багато корисного для культурного розвитку міста. Спершу працював звичайним вчителем гімназії, пізніше став її директором. Учні дуже любили та поважали Гофмана за його доброту та порядність.
Саме за ініціативи Якуба Гофмана у нашому краї проводилися різноманітні краєзнавчі дослідження, включаючи геологічні, метеорологічні спостереження, вивчення фольклору та побуту волинян.
Також Якуб був членом правління Спілки сільської молоді на Волині, редактором газети «Голос вчителів Волинського округу», очолював відділ Спілки польських легіоністів, був учасником Волинського товариства приятелів науки.
Та основним досягненням Гофмана, на думку Софії Ольшанецької, було видання науково-популярного енциклопедичного альманаху «Rocznik Wo?unski». Він був створений для вчителів, аби ті могли якісно та доступно викладати шкільні дисципліни дітям. На сторінках щорічника вміщувалися цікаві матеріали з географії, історії, етнографії, археології та бібліографічні огляди.
Весь час у Якуба була підтримка та опора – дружина Ядвіга, яка стала помічником та однодумцем у професійних справах і повсякденному житті.
Ядвіга Гофман працювала вчителем польської мови, брала активну участь у написанні статей для альманаху «Rocznik Wo?unski».
Подружжя Гофманів зробило неймовірний внесок в освіту та розвиток культури Рівненщини і Волині загалом.
Олександр Васильович Сульжик,
методист Рівненської Малої академії наук учнівської молоді